I 1942 startede Heinrich Himmler "Operation Reinhardt".
Nazitysklands endegyldige løsning på det "jødiske problem".
Man byggede tre hemmelige udryddelseslejre.
De lå i Polen. Belzec, Treblinka og den mest hemmelige Sobibor.
I Sobibor, den 14. oktober 1943, fandt det mest vellykkede -
- fangeoprør i Anden Verdenskrig sted.
Dette er historien.
- Snakkede du med dem? - Ja, Leon.
Men de vil stadig gøre det.
- Leon... - Hvad sker der?
Vi skal arbejde i urtehaven i dag, og vi flygter.
- Vi har bearbejdet hegnet. - Ved højlys dag? Det går aldrig.
Vi har mod på det nu. vi gør det, Leon.
Held og lykke.
Løb!
Det er bare en skydeøvelse.
Jeg vil ikke have problemer i dag.
Er det forstået? Indtag jeres positioner.
Hør efter, jernbanejøder!
I skal smile, når toget kommer. Vi hilser folk velkommen.
Det skal gå glat. Opstår der panik, og prøver nogle at flygte -
- behøver jeg ikke at minde jer om, at I bliver dræbt.
Vand!
Husk, at vi skal holde sammen.
Fart på!
Tilbage med dig!
- Du skal aflevere tasken. - Nej!
Hold dig til mig.
Meld jer som frivillige, hvis I vil blive sammen.
Sig, I har lært et fag, når de spørger.
Stille!
Stå stille og ti. I bliver delt op i to grupper. Midlertidigt.
Kvinder og børn på denne side. Mænd og drenge over 14 på den anden.
De syge og svage får hjælp. Efterlad bagagen, I får den senere.
Og se så at få fart på.
- Shlomo, Moses...! - Vi er snart sammen igen, mor.
- Kys din søster. - Hvilken siden skal jeg være på?
Prøv ikke på noget!
Gamle og syge herhen!
Se her...
Ser du, hvordan jeg spreder det, korn for korn?
Sådan går det med jeres betændte rige!
Det forsvinder som støv og røg for vinden!
Nej.
Stå her og rør dig ikke, før jeg siger til.
Stille!
Hør godt efter. I er kommet til Sobibor.
I er i det østlige Polen, og det er en arbejdslejr.
I skal arbejde hårdt, men hårdt arbejde er sundt for sjælen.
I virkeligheden er vi jeres velgørere.
I får boliger og mad, hvis I samarbejder. I har intet at frygte.
I får postkort, så I kan skrive til slægtninge og venner.
Vi poster dem. Vi har desværre fået meldinger om tyfus i flere lejre.
Det vil vi ikke have her, så derfor begynder I med -
- at få et varmt bad.
Kvinder og mænd bader hver for sig. Kvinderne får håret klippet først.
Mens I bader, bliver jeres tøj desinficeret.
Opfører I jer ordentligt, får I et behageligt ophold.
Sergent Wagner, sergent Frenzel.
- Jeg mangler skomagere og skræddere. - Jeg mangler dygtige syersker.
- Her! Jeg er syerske. - Hvor har du arbejdet?
I Warszawa. To et halvt år i en tøjbutik.
- Jeg syede tøj om. - Træd frem.
- Jeg er syerske. - Træd frem.
- Er her skomagere eller Skræddere? - Jeg er skomager.
- Meget dygtig. - Træd frem.
- Er der flere syersker? - Jeg er syerske, sir.
Er det din søn? Dig kan jeg ikke bruge.
Jeg er syerske.
- Er her skomagere eller Skræddere? - Jeg er guldsmed.
Jeg har lavet den her. Dette er mit værktøj.
Træd frem.
Min bror er også guldsmed. Han hjælper mig. Vi laver smykker.
Træd frem.
- Hvad med vores far? - Nej. Vent her, jeg kommer tilbage.
- Er her nogle Skræddere? - Ja.
- Hvorfra? - Bialystock. Jeg har erfaring.
Træd frem. Er der flere?
Kvinder og børn følger med mig!
Mænd og drenge, fremad!
- Kom du sammen med din mand? - Nej, jeg er ikke gift.
- Jeg hedder Bajle. - Jeg hedder Luka.
Naomi. Min mand er frihedskæmper.
Skynd jer!
Ind med jer.
Jeg hedder Samuel.
- Velkommen. - Jeg hedder Itzhak.
Vi arbejder for SS og de ukrainske vagter.
- Vidste du, jeg var Skomager? - Nej.
- Tænk, hvis jeg var butiksbestyrer? - Så havde jeg lært dig op.
- Det gør vi hele tiden. - Hvorfor så melde sig frivilligt?
Jeg tror, vi kan komme overens, og det er vigtigt her.
Hvor kommer du fra?
Kom med ind.
Vent derhenne.
- Hvad gør vi nu? - Vi skulle vente.
Vi får besked.
Her må ikke være spædbørn.
Hjælp mig.
Kom.
Bliv her, indtil sergent Wagner giver ordre til andet.
Se derhenne. Det ligner en brand. Hvad mon det er?
Hvis det ligner en brand, er det vel en brand.
- Hvad tror du, de brænder? - Det ved jeg ikke.
Hvad sker der? Det er ikke en normal mønstring.
- Komplet - Komplet
Mønstringen er komplet.
Der er åbenbart noget, I ikke forstår, så jeg vil forklare det.
Vores kommandant har bedt mig, at gøre jer det klart -
- at han har ansvaret for jer.
Det er lidt ligesom en stor familie.
I dag vedtog tre familiemedlemmer, at de ikke ville være her mere.
Det kunne vi ikke tillade, vel?
Vi har hentet de tre tåber tilbage, så de kan tilbringe aftenen hos os.
Forstår I det budskab, de tre jøder giver jer?
Man kan ikke flygte fra Sobibor. Prøver man, dør man.
Glem aldrig det.
I kan gå.
- Hvorfor hørte de ikke på dig? - De kunne ikke klare smerten.
Vi taler altid om at flygte. Men måske er det virkelig umuligt.
Jeg tror, det kan lade sig gøre. Men det skal organiseres -
- og folk skal have viljen i behold.
Jeg vil være fri, eller dø i forsøget.
At flygte og overleve. Det er den sande hævn.
Dette er kommandant Reichleitner. Vis ham tegnebogen.
- Den er flot. Har du lavet den? - Ja.
SS. De rigtige initialer. Hvad står de for?
- Mit navn. Shlomo Szmajzner. - Kan du lave ringe?
- Vi kan lave alle slags smykker. - Prøv at lave et monogram til mig.
Sæt dig.
- Deres initialer? - FKR. Franz Karl Reichleitner.
- Kan du lave det til mig? - Ja, men jeg skal bruge guld.
- Er det nok? - Giv drengene mad og tæpper.
- Vores tøj er beskidt. - Alle her skal være rene og pæne.
Lad dem vælge, hvad de vil have.
- Mine forældre og... - Stille!
- Lad drengen tale. - Mine forældre og søster er her.
- Hvornår må jeg se dem? - De arbejder i marken og er glade.
Du ser dem snart.
- Det barn kan koste os alle livet. - Du må få det væk herfra.
- Hvad ville du gøre i hendes sted? - Wagner kommer.
Godmorgen, de damer.
- Kan nogen her passe kaniner? - Det kan jeg.
- Rejs dig. Hvor har du lært det? - Hjemme.
- Vi avlede kaniner og høns. - Du har fået nyt arbejde.
- Vis hende til rette, overkapo. - Kom.
Et råd. Gør ikke Wagner vred. Han er en af de værste.
- Hvad hedder du? - Luka.
Kaninpasseren forstrakte ryggen og forsvandt. Det ordnede Wagner.
SS spiser kaninerne. De elsker kaninragout.
Overkapo... Er du chef for kapoerne? Er du jøde?
- Alle kapoer er jøder. - Og du arbejder for nazisterne?
- Jeg har ikke mere valg end du. - Men du har en pisk.
Vælg jeres tøj!
- Esther! - Ser de dig, så er du død.
De dræber også mig. Jeg risikerer livet ved ikke at melde dig.
Hvordan skal jeg takke dig?
- Hvor kommer alt det tøj fra? - Stille!
I har fået det, I kom efter.
- Fortsæt arbejdet, din dovne hund! - Godt, kapo.
Giv mig din pisk.
Pas dit arbejde.
Tilbage til arbejdet!
Tror du...
- Hvor er alle kvinderne og børnene? - Se, Eda.
- Hvor har du fundet den? - Læg den i suppen.
Vodka!
- Ja, fyld jer bare. Skam jer! - Den store kapo Porchek.
Hvem har du bestukket for, at få mad til dig og din luder?
- Hold kæft! - Giv mig maden!
Hold op! Jeg advarer jer!
Hvorfor slås vi med hinanden?
Lad os hellere bruge energien mod dem, der har gjort os til dette.
Vent!
Lad dem dele det.
Del det.
- Undskyld, men er du Leon? - Ja.
Samuel har sendt mig. Jeg hedder Itzhak Lichtman.
Du er fra Zolkiewka. Der har jeg været mange gange.
Kendte du byens rabbi?
- Rabbi Schmeitzher? - Ja. Han var en god ven af min far.
- Ved du, de har skudt ham? - Nej.
I synagogen.
Under Yom Kippur. Jeg var der.
Vi går ud.
Godt, du fandt ham.
Samuel og jeg danner en gruppe, og vi udvælger folk med omhu.
Vi planlægger en flugt.
- Hvor mange? - Det ved vi ikke. Ti, måske tyve.
Men det, der bliver sagt nu... Det bliver mellem os.
På ære. Jeg vil hellere dø end forråde jer.
- Må min kone og søn komme med? - Hvor gammel er drengen?
Fire.
Hvem var de sammen med, da du så dem sidst?
- Alle de andre, der skulle i bad. - Er du sikker?
Hvad er der?
Hør på mig, Itzhak...
Dette er en udryddelseslejr. Der kommer et tog hver dag.
Alle, der skal i bad, er døde. Mænd, kvinder og børn.
Åh, Gud...
Itzhak...
Branden er deres begravelse.
De var hele mit liv!
- Smukt. Et udmærket arbejde. - Meget flot, kommandant.
I skal designe en SS-ring i guld til mine folk. Begynd straks.
Bøj dig frem.
I er to heldige jøder.
Har I set den nye kaninpasser?
- Hende ville jeg gerne have. - En jøde? Det er jo modbydeligt.
- Hvis du så hende... - Husk Poul og Groth.
De blev sendt til Rusland, fordi de voldtog jødiske piger.
- Det glade vanvid. - Vi må dræbe dem...
- Men ikke bruge deres kroppe. - Vi er jo SS. Eliten.
- Vi omgås ikke jødisk rakkerpak. - Briterne har bombet Hamburg igen.
Og jeg var heldig igen. Min kone og børn er uskadte.
Vær glad for, at du er i sikkerhed. Vi er Rigets stolte forsvarere.
Stille! Min far døde under Første Verdenskrig. Han gjorde sin pligt.
Vi gør vores pligt for Føreren her. Det er lige så godt som at kæmpe.
- Han har ret. - Kæmpe? Du er tosset.
Du sidder i dit lille bur og tænder for gassen.
Tænd, vent tyve minutter, sluk. Et vigtigt job.
Det kræver stort mod. Hvor mange jøder har du gasset i dag, Bauer?
- Ikke mens de hører det. - De hører ingenting, vel?
- Undskyld, hvad sagde De? - De er døve.
- Hvor gammel er du? - 15, sir.
Min søn er 12. Jeg håber, han lever, til han er 15. Når en jøde kan...!
- Hvad hedder du? - Toivi.
Hent en øl til.
Få ham ud herfra!
Jeg har set Treblinka. Hvordan klarede de det?
Dårlig sikkerhed. Hvis de kan gøre oprør og brænde huse af der...
- Så kan de også gøre det her. - Ikke i Sobibor.
Sikkerheden skal øges. Berlin hæver kvoten til tre transporter om dagen.
Fordi vi er så effektive. Vi kommer til at vade i jøder.
Fortæl Deres folk om Treblinka. Og sørg for, det ikke sker her.
Javel, hr. kommandant.
- Kan jeg hjælpe Dem? - En gave. Sæt ham i arbejde!
- Fortæl dem, hvad du hedder. - Vi kender Toivi og kan bruge ham.
Du blev ikke spurgt.
Jeg vil have et design i guld. På håndtaget.
- En slange, der snor sig rundt. - Jeg ville gerne lave det.
- Men Wagner sagde... - Ikke et ord! Gør, som jeg siger!
- Forstået? - Javel sir.
Send ham over til lejr 3 i morgen. Spørg efter sergent Bauer.
Jeg vil have et guldsmykke på håndtaget.
Se her.
Tak.
Der er mest næring i skindet.
Jeg har også puttet noget i din suppe.
Smag på den.
Du skal spise. Den bedste hævn er at overleve.
Itzhak...
Min familie blev også myrdet.
Mønstring om to minutter!
- Vi kan måske bruge vagterne. - Hvor loyale er ukrainerne mod SS?
De hader dem, men de vil næppe skydes.
Vi bruger dem hele tiden. Når vi finder guld i sorteringen -
- køber vi dem til at give os mad. De bliver rige, og vi overlever.
Vi kan måske købe gift af en af dem. Stryknin og cyanid.
- Hvad skal vi gøre med det? - Opvarterne putter det i deres mad.
- Det er børn. Ansvaret er for stort. - Ja. Vi forstår ikke at dræbe.
Mønstring!
Sergent Bauer har sendt bud.
- Du må ikke komme herind. - Sergent Bauer har sendt bud.
Vent her.
- Hvorfor er Moses så længe væk? - Han for måske vild.
Nu kommer han.
Moses! Hvad er der sket? Gjorde de dig noget?
- Sig, hvad er der sket. - Jeg gik over for at hente den her.
Hos sergent Bauer. Jeg så baderummene.
Det er bare ikke baderum. Folk bliver slået ihjel derinde.
Jeg så ligene. Kvinder. Små børn...
I en stor bunke. Andre fanger smider dem på vogne og kører dem væk.
Alle, der kommer i bad, er døde.
Alle! Hele vores familie er død.
- Du vidste det, men sagde intet. - Min familie er også død.
De sagde, de ville dræbe mig, hvis jeg sagde noget.
De har myrdet vores mor, far og søster.
Nu vil jeg slå nogen ihjel!
- Hvem af jer er Leon? - Mig. Du er den nye guldsmed.
- Hej, Shlomo. - Hvad sker der her?
Hvordan kan I, når de myrder jeres familier?
De dræber små børn, mens I spiller, griner og endog elsker!
Og I arbejder for de uhyrer! Vores tøj bliver sendt til Tyskland.
Min mors tøj, min fars tøj...
Nu kender du sandheden om Sobibor. vil du stadig lave smykker til dem?
Vil du nægte og føle dig ærefuld, fordi du lader dem dræbe dig?
Nej, det vil du ikke. Du vil kæmpe med din samvittighed hver dag.
Det gør vi alle sammen.
Jeg kom hertil med min kone og mit barn. De blev sendt i bad.
Næste dag, da jeg sorterede tøj...
Jeg fandt tilfældigvis deres tøj. Sådan opdagede jeg, de var døde.
Hvad kan man andet end at overleve?
Ja, vi synger, danser, laver sjov og elsker.
Ellers fornægter vi livet. Vi arbejder for dem for at overleve.
Og vi overlever af en eneste grund. Hævn.
En skønne dag får vi den. Forstår du det?
Jeg vil gøre alt for at få hævn. Om jeg så skal dø.
- Hvor gammel er du? - Hvor gammel skal man være?
Du er gammel nok.
Wagner kommer for sent til runden i dag.
Nej, nu kommer han!
Godmorgen, de damer.
Hvordan går arbejdet?
- Nej, jeg beder Dem... - Er det din?
- Hvad vil De gøre? - Hvad tror du?
Der er ingen børn i Sobibor.
- Vil De dræbe hende? - Jeg er i godt humør. Du kan leve.
- Jeg burde ikke. Du er heldig. - Giv mig mit barn!
Du forstår ikke. Jeg tilbyder dig livet, og det er usædvanligt.
Jeg spytter på Deres tilbud.
Vi må væk herfra.
- Og hvis det lykkes at flygte? - Vi gemmer os i skoven.
Senere slutter vi os til friheds- kæmperne. Men først må vi væk.
Det burde blive en rolig dag. Hollænderne forstår at beherske sig.
Jeg tager den.
- Tab ikke bagagesedlen. - Tak. Et øjeblik.
- Værsgo. - Vi må ikke tage imod drikkepenge.
- Tag den. - Jeg kan ikke.
Som en souvenir fra Holland. Er her andre hollændere?
Nej, det er den første transport.
Din bagageseddel. Tab den ikke.
Meld dig, når de spørger efter syersker og vaskekoner.
Gør det nu bare.
Se SS´erne. De morer sig.
- De sataner! - Vi både dør og danser for dem.
Charmerende. Sikke en dejlig folkedans.
Dans, allesammen! Spil.
I skal more jer!
Dans, mor jer!
Dans nu!
Må jeg?
Dans, kom nu!
- Bajle. - Hej.
- Du danser smukt. - Tak.
- Kom du hertil alene? - Ja.
- Hvor er din familie? - Det ved jeg ikke.
- Jeg er alene. - Det er jeg også.
- Jeg hedder Chaim. - Selma. Hej.
- Vil du danse? - Gerne.
Kom nu!
- Du har vist lyst til at danse. - Ja, men jeg kan ikke.
Skal jeg vise dig det?
- Du må ikke grine. - Bare en lille smule.
Nu danser vi!
Et, to, tre...
Jeg har set folk opsøge dig for at få gode råd.
Vi snakker. Så går tiden.
Hvis jeg kan gøre noget, skal du bare sige til.
Jeg ved ikke, hvordan man siger den slags -
- men jeg vil have dig.
Du ved godt, hvordan man siger det.
Jeg er 26 år. Hvorfor spørger du ikke af de yngre piger?
Skulle jeg spise mit første æble, så skulle det ikke være umodent.
Bajle... Hvornår?
Vi får se.
Wagner kommer!
Fortsæt arbejdet!
- Hvornår er SS-ringene færdige? - De sidste er klar i dag.
Kommandanten vil lukke smedjen, når ringene er færdige.
- Hvorfor? - Det er ligegyldigt.
Du bliver chef på værkstedet. Du får folk under dig og må arbejde hårdt.
Vil du overleve, får du det til at fungere.
- Tag ham med. Hvad hedder han? - Moses.
Jødernes konge.
I arbejder og sover i værkstedet. Om natten laver I smykker til mig -
- og til dem, jeg sender. Hvis nogen opdager det -
- er du og den lille konge døde i løbet af fem minutter. Forstået?
Ja.
- Og Toivi, sir? - Du må finde et andet job.
Hvad, sir?
Hvad som helst!
OP med dig!
Det bliver 25 slag. Husk at tælle.
En, to, tre, fire, fem!
Seks, syv, otte, ni, ti!
11,12,13,14...
Fart På! Skynd jer!!
Hent vandet.
- Har du ild? - Det tror jeg. Vent, I to!
- Nu? - Jeg slår ham nede ved åen.
Fortsæt, fremad!
Hvorfor varer det så længe? Jeg går ned og kigger.
Sergent Wolf!
To fanger er flygtet ved åen! De har et gevær!
Du, du, du og du kommer med mig!
De slap væk. vi løber!
Giv agt!
To fanger flygtede fra nordlejren i morges.
13 andre, som sandsynligvis lod sig inspirere af den tåbelige ide -
- forsøgte også at flygte. Føler nogen for at juble, så værsgo.
Der bliver ikke flere flugtforsøg fra denne lejr. Jeg gentager:
Der bliver ikke flere flugtforsøg fra denne lejr!
Vi dræber de 13 mand, mens I ser på.
Men det er ikke alt. Hver enkelt mand -
- får det privilegium at vælge en af jer som følgesvend i døden.
I dag skal 26 personer dø.
Vælg jeres følgesvend.
I kan vælge, hvem I vil. Nu.
Nu, sagde jeg!
Nu, korn i gang!
Vi gør det ikke. Aldrig.
Lad mig forklare. Det er enkel matematik.
Så det burde ikke være så svært at forstå.
Hvis I 13 mand ikke vælger 13 følgesvende i døden -
- så vælger jeg 50.
Det er op til jer.
13 eller 50?
Tilgiv mig.
Nu begynder vi. Se godt efter, så I husker det.
Ser jeg nogen vende sig om eller lukke øjnene -
- vil vedkommende slutte sig til de 26 andre, der skal dø.
- Sergent Fallaster! - Javel, sergent Wagner.
Indtag jeres positioner.
Hævn os!
Fyr!
Så er det nok. Tilbage til arbejdet!
Sig til de andre, at vi mødes på værkstedet i aften klokken 20.
Der er noget, vi skal snakke om.
Vi er en lille gruppe, som har planlagt at flygte -
- men I så, hvad der skete i dag, og det samme vil ske igen.
Vi kan ikke efterlade alle de andre for at dø. Det vil de komme til.
Derfor må flugtplanen omfatte alle fanger i Sobibor.
Alle? også arbejderne i lejr 3?
Ja. Alle 600 eller ingen.
Det er jo umuligt! Hvordan skal vi få 600 ud herfra?
Jeg tror, der findes en udvej. Vi skal bare finde den.
Leon har ret. Ideen er fantastisk. Alle skal have en chance.
Der er intet alternativ.
Shlomo?
Morris?
Mundek?
Itzhak?
Godt. Så er vi enige.
Lad os lægge hjernerne i blød. Det må kunne lade sig gøre.
Hvad med at bygge 30 stiger på mit snedkerværksted?
Cirka 3,5 meter høje. Det er perfekt.
En mørk nat stormer vi hegnet, tyve mand på hver stige.
Med lynets hast. 600 mennesker.
- Hvor skulle vi gemme stigerne? - Tyve stiger. 30 mand på hver.
- Vi finder nok et skjulested. - Og minefeltet uden for hegnet?
- Det går ikke, Morris. - Fortsæt. Alle ideer må op at vende.
- Hvad med en tunnel? - Den skal være mindst 45 meter lang.
- Hvordan skal vi klare det? - Lad os sætte at vi gør det.
Vi påbegynder flugten ved midnat. Hvis hver person får et minut -
- til at passere tunnelen og løbe ud i skoven, hvilket er umuligt -
- så ville det vare ti timer. Så er vi først færdige næste formiddag.
- Vi må have en plan. - Den er der. Vi finder den.
Vi ses igen i morgen.
- Russiske soldater. - Hvad laver de her?
De burde være i en lejr for krigsfanger. De er måske jøder.
Du spurgte om russerne. De er jøder.
- De skal arbejde i nordlejren. - Tak.
Bed deres officer møde mig i kvindebarakken i aften.
Held og lykke, hvad I så end har for.
Nej, nej, nej. Vi skal bare se, hvordan han er.
- Om han stoler på os. - Eller om vi stoler på ham.
Civile, soldater, russere og polakker som stoler på hinanden...
- Det skal prøves. - Og hvis de flygter?
Så kommer vi til at betale prisen.
- Mit navn er Leon Feldhendler. - Alexander Pechersky.
- Det er Samuel Freiberg. - Mig en fornøjelse.
Man kalder mig Sasha. Det sparer tid og kræfter.
Tak. Vil De fortælle os, hvad der ser i verden udenfor?
- Naturligvis. - Hvad sker der med krigen?
- Jeg beder jer... - Hvor langt væk står jeres hær?
Omkring 1.000 kilometer.
Vi slår tyskerne tilbage, men det går langsomt.
- Kan frihedskæmperne hjælpe? - De har nok at se til.
Her må vi desværre nok hjælpe os selv.
Lad os tale frit fra leveren. I inviterede mig ikke af høflighed.
- Nej. - Hvad vil I?
Se om vi kan stole på hinanden.
- Hvorfor skulle jeg stole på jer? - Vi er jøder i en udryddelseslejr.
- Sammen kan vi måske overleve. - Vi skal tilbage til barakkerne.
- De låser klokken 22. - Godnat, Leon.
- Godnat, Sasha. - Samuel.
- Han ønsker, vi skal stole på ham. - Hvorfor?
- Det ved jeg ikke. - Vil de flygte?
- Muligvis. - Hvad skal vi med civile?
Vi er soldater og kan klare os selv. Han vil bare bruge os.
Han kender stedet. Vi kan måske bruge ham til at slippe væk.
Tjep, tjen!
Vent!
- Er du klar? - Næsten, sir.
Forkert. Du er klar. Du har ti minutter til at fodre dem.
Der er ekstra i dag. Begynd at servere!
- Ti minutter! - Vi gør vores bedste, sir.
Det duer ikke!
Lad være. De slår dig ihjel.
Det er nok! Alle skal tilbage til arbejdet.
Jeg har en del arbejde til dig.
Væk med jer. Nu!
Vær forsigtig. De behøver os kun så længe, der kommer tog.
- Vi må flygte. - Ja, men hvor mange?
- Alle 600. Alle fanger i Sobibor. - Hele lejren?
Fart på!
Jo flere der kender en flugtplan...
- ...des mindre er chancen. - Netop. Derfor er det vigtigt...
...at holde den hemmelig til sidste øjeblik. Så får alle en chance.
- Jeg skal bruge et kort over lejren. - Det kan vi skaffe.
- Plus et kort over minefeltet. - Minefelt?
Ja. Undtagen ved porten ligger det hele vejen rundt om lejren.
De er bange for os.
Jeg må også vide mest muligt om SS´erne og de ukrainske vagter.
- Antallet og deres funktioner. - Det ordner vi.
De må ikke se os snakke sammen hver aften.
- Hvordan kan vi ses i ubemærkethed? - SS er vant til at se mig her.
Det ville virke naturligt, hvis du besøgte en pige her hver aften.
Du må have en kvinde. En pålidelig kvinde. Giv mig et døgn.
- Hvor er din bror? - Han sover i snedkerværkstedet.
Hvordan vidste du, at du skulle kysse mig der?
Jeg elskede at se på filmplakater, da jeg var barn.
- Da du var barn? - Ja, før jeg kom hertil.
- Overkapo! - Javel, sir!
De har set nok nu.
Nu forstår de sikkert, at man ikke stjæler fra Riget.
Afgang!
Berliner angav dem. Jeg så ham kigge på dem i aftes.
Tak, Toivi.
- Hej, jeg hedder Luka. - Sasha. Hej.
Sikke et yndigt smil efter et så kort bekendtskab.
Kærlighed ved første blik, fik jeg besked på.
- Det er en dejlig aften. - Se på månen, Sasha.
Se på brættet, Sasha.
- Vil du have de hvide? - Nej, dem får du.
Vi må af sted i skumringen.
Så er der lys til at finde vej, men ikke til at jage os.
Det giver os et forspring til om morgenen.
- Har vi en pålidelig elektriker? - Ja, Abraham Weiss.
Som noget af det sidste skærer vi alle el- og telefonkabler over.
- Så kan de ikke tilkalde hjælp. - Jeg forstår.
- Hvor mange SS´ere er her? - 16. Og 125 ukrainere.
- Er alle ukrainerne bevæbnet? - Ja, de har en stor styrke.
- Uden hjerne er styrke værdiløs. - Hvordan fjerner vi 16 SS'ere?
- Jeg ved ikke, om vi kan dræbe. - Det er nøglen i hele planen.
Vi har en skrædder, en snedker og to skomagere. Jeg var møller.
Jeg var bogholder før krigen. Jeg spillede klaver og skrev sange.
De kan, fordi de skal. Hvad er den enkleste plan?
At 600 fanger går ud ad porten.
De går simpelthen. Umiddelbart efter aftenmønstringen.
Skal de gå ud ad porten? Det er jo umuligt.
Bortset fra at intet er umuligt for os. Lad os lægge en plan.
For 600 fanger -
- der går ud gennem porten...
- Venter du på russeren? - Ja.
- Er du forelsket i ham? - Det tror jeg.
- Hvad siger jeg? Ja, det er jeg? - Hvordan er han?
Aner det ikke. Det gik så stærkt, at jeg ikke har fundet ud af det.
- Har han sagt, at han elsker dig? - Han gør det i aften. Om en time.
Godaften.
Det er Abraham Weiss, vores elektriker.
- Vi har spillet et spændende spil. - Jeg er bedre til el end til skak.
Det var hyggeligt. Vi ses i morgen aften.
Godt.
En ting ved jeg. Kapoerne styrer lejren.
Skal planen lykkes, må vi samarbejde med mindst en af dem.
De arbejder jo for tyskerne. Er der nogen, vi kan stole på?
Kapo Porchek. Plus et par andre. Berliner kan vi ikke stole på.
- Han må dræbes. Efterlad ingen spor. - Det ordner mine folk.
I går snakkede vi om at koble hjernen fra.
Lad os sætte, at de fleste SS'ere er døde. Måske dem alle.
- Godt, godt. - Det må ske i stilhed.
Vi må isolere dem og dræbe dem en efter en inden for en time.
Lad os sætte at det lykkes. Hvor står vi så?
Ukrainerne bliver forvirrede, og flugten kan begynde.
Netop.
Fangerne i lejr 3 kremerer ligene. Hvordan får vi dem ud?
Det er et problem. De må ikke gå ud, og vi må ikke gå derind.
Vi kan end ikke få en besked derind. Jeg tror ikke, vi kan hjælpe dem.
- Du ville se mig. - Ja.
- Kan du lave knive? - Som den her?
- Forsigtig. Ja, netop. - Hvor mange?
- Flest muligt. Begynd straks. - Skal ske.
Skaf kapo Berliner af vejen hurtigst muligt, Leon.
Vi går, Luka.
Jeg håber, det er vigtigt. Ellers er det 25 piskeslag.
Jeg ved ikke, hvad der sker. Kapo Porchek bad mig hente Dem.
Andet ved jeg ikke.
Porchek!
Kun i maven. Ingen mærker.
Sig til sergent Frenzel, at over-kapo Berliner er meget syg.
Alle skal være på plads kl. 15:30. Drabene skal starte klokken 16.
Det skal overstås på en time.
Jeg har lært to ting om tyskerne. De er punktlige og grådige.
- Kan vi bruge det? - Det tror jeg.
Samuel laver et par støvler til løjtnant Niemann.
Vi kan dræbe ham, når han kommer for at prøve dem.
- Og Reichleitner og Wagner? - Reichleitner er et problem.
Han kontrollerer lejren til middag og igen efter mønstringen kl. 17.
Men han har altid folk med. Wagner følger ikke et skema.
Shlomo laver smykker til ham. Kan du lokke ham hen i værkstedet?
Vi må have informationer om alle SS´erne i lejren.
Vores mordere skal være på plads på det rigtige tidspunkt.
- Kan vi skaffe nogle ure? - Det tror jeg. Fra sorteringen.
- Godt. - Jeg vil have lov at dræbe Wagner.
Mine folk står for drabene, og jeg fordeler opgaverne.
Jeg ved, jeg ikke må tale om det -
- men det er frygteligt at høre dig tale så koldblodigt om liv og død.
- Sommetider må man tænke sådan. - Nej.
- Nej? Hvorfor ikke? - Det hele er for virkeligt for mig.
For levende.
Det, jeg føler for dig, Sasha...
Nej, Luka. Det må du ikke sige.
Hør på mig. Jeg har en kone og en lille datter.
Så vidt jeg ved, lever de stadig.
Jeg elsker dem meget højt.
- Hvorfor sagde du det ikke? - Det ved jeg ikke.
- Vi lader jo som om, ikke? - Lader vi som om?
Luka, det var ikke min mening...
Niemann, Frenzel, Wagner og jeg tager til Lublin i tre dage.
Der kommer ingen transporter, før vi er tilbage.
I to tager over, mens vi er væk. Så kører vi. Farvel.
Vi har netop hørt, at Reichleitner og Wagner bliver væk i tre dage.
- Og vi har taget en beslutning. - Vi flygter i morgen.
- Endelig! - Gode Gud!
Lad os gennemgå detaljerne.
Drabene starter kl. 16 i morgen. Indtil da er alt normalt.
Leon står for lejr 1. Jeg står for lejr 2.
Porchek sørger for, at jeg er i snedkerværkstedet med to mand.
Toivi løber livet af sig som vores budbringer.
Hvem skal hjælpe Frenzel med aftenmønstringen?
- Sergent Wolf. - Han skal også dræbes.
Det ordner Leon og jeg. På ære.
Vi opfører os normalt, når vi hører Judahs signalhorn.
Vi går til mønstring. På det tidspunkt bør de vigtigste SS'ere være døde.
I stedet for at sende os væk, så fører Porchek os ud til porten.
Vi skyder vagterne i tårnet og dræber de to ukrainere ved porten.
Vi åbner porten og løber som besatte ud i skoven.
Går noget galt, før vi når ud, er man på egen hånd.
Jeg arbejder med kaminen i den ukrainske barak.
Jeg kan sikkert stjæle nogle geværer og nogle kugler.
- Hvad tror du? - Godt.
Mød mine folk i køkkenet umiddelbart før mønstringen.
- Tag ingen unødvendige chancer. - I Sobibor?
- Ved du, at det er "succoth" i morgen? - Ja, det er en helligdag.
- Det havde jeg glemt. Far var rabbi. - De dræber på helligdage.
- Så kan vi også. Gud tilgiver os. - Men kan vi tilgive Gud?
Tror du, at planen fungerer?
Ja, men det skader ikke at bede.
Hvad nu? Vi skal opføre os normalt. Du ligner en bryllupsgæst.
Undskyld, men det er koldt i skoven. Jeg klæder om.
For sent. Det tiltrækker bare mere opmærksomhed.
- Hvem kan arbejde nu? - Det kan du! Så går tiden.
Åh, nej. Det er SS!
- De er nye, ikke? - Jo.
Der er kommet nye SS´ere.
- Hvor mange? - 25-30. Jeg ved det ikke.
- Hvor? - Spisesalen.
Hvorfor er de herlige i dag? Vi må have fat i Sasha.
Kommer det ud, så er vi alle dødsens.
De har allerede været der i to timer.
Hvad laver de her?
- De er måske bare på besøg. - På besøg? I en udryddelseslejr?
Man siger, at maden er god og vodkaen rigelig.
Vi har ikke en chance.
Venter vi, så risikerer vi, at det slipper ud.
Vi har to valg. Lige slemme begge to.
- Vi udsætter det. - Godt. Jeg siger det videre.
Vi udsætter.
Godt, vi ventede. Det var endt i en katastrofe.
Ja, men vi må af sted i morgen -
- før Reichleitner og Wagner kommer tilbage. For mange ved det nu.
I morgen.
Stop! Du arbejder her.
Sasha kommer om lidt.
- Har du set sergent Frenzel? - Nej.
- Hvor er Frenzel? - Uden for sergentens barak.
- Ved du, hvor han skal dø? - I snedkerværkstedet.
Kald ham ikke ind, før jeg siger til.
Før os over til tøjlageret. Vi henter Mundek på vejen.
Jeg beder Dem, sir. De er forsinkede.
Hidtil går alt efter planen. Sig til Sasha at vi er klar.
Overkapo! Hent tre mand fra sorteringen.
- Hvad skal de? - Flytte lig i nordlejren.
Afgang!
Du, du og du kommer med.
- Toivi! - Se, Leon! Det er Porchek!
Han går den forkerte vej.
Sig til Sasha at en SS-korporal fører Porchek og tre mand væk.
Jeg ved ikke, hvor de skal hen. vi må måske klare os uden ham.
Skynd dig! Du har ti minutter, før sergent Wolf skal være her!
Sergent Wolf! Skrædder Mundek har fundet en smuk skindfrakke til Dem.
Kan De komme ind på tøjlageret? Det varer kun et øjeblik.
Jeg kommer.
Pas på! Klats kommer. Hvad skal vi gøre?
Gem jer.
- Kan jeg hjælpe Dem? - Jeg skal bruge en skjorte.
De ligger derude. værsgo.
Du arbejder ikke her, men i sorteringen. Hvad laver du her?
Det er begyndt.
Nu er der ingen vej tilbage.
Skjul liget.
- Goddag, sir. - Du har en skindfrakke til mig.
Ja, sir. Jeg tror, at De vil synes om den.
Den skal måske lægges lidt ud. Det er smukt skind, meget dyrt.
Flot, virkelig flot. Du kan tage mål hos skrædderen i morgen.
Vil De ikke prøve den nu, sir?
Hvad var det?
Sergent Beckmann! Jeg har ledt efter Dem.
Skrædder Mundek har en smuk jakke til Dem. Kan De komme derned?
- Det varer kun et sekund. - Hvem siger, at jeg vil have en jakke?
Det ved jeg ikke, men Mundek siger, at den vil passe Dem perfekt.
Godt, så ser jeg på den.
To er dræbt. Sergent Wolf og korporal Klat.
Vi havde næsten sergent Beckmann, men han gik sin vej.
- Har I set sergent Beckmann? - Han var her, men gik.
Pokkers, han smuttede. Han er nok gået ind på kontoret.
Jeg vil gerne hjælpe til, hvis jeg kan.
- Kan du ordne Beckmann? - Ja, det kan jeg.
Så får jeg dig derind.
Sergent Frenzel! De skal komme ned på snedkerværkstedet klokken 16:30.
- Hvorfor? - De skal vælge en farve til reolen.
Farven? Hvorfor spurgte idioten ikke, da jeg var der i går?
Det ved jeg ikke, sir. Skal jeg sige klokken 16:30?
Nej! Jeg kommer, når det passer mig. I dag, i morgen eller en anden dag!
Luka!
Sasha...
- Vil du stå hos mig til mønstringen? - Hvis du vil gøre mig en tjeneste.
Jeg skal prøve. Sig frem.
Tag den her på. Den bringer held.
Den er smuk, Luka.
Jeg har syet den til dig.
- Du der! Sæt min hest i stald. - Javel, sir.
- Goddag, sir. - Er mine støvler færdige?
- Ja, jeg håber, De bliver tilfreds. - Jeg vil prøve dem.
Naturligvis.
Undersøg om nogen hørte det.
- Der er fri bane. - Tag hans pistol, Sasha.
Behold den. Fallaster er den næste.
Mød mig i køkkenet før mønstringen. Jeg skal stjæle nogle geværer.
- Hvis jeg bliver dræbt... - Nej, Shlomo.
Vær ikke bange. Vi klarer os.
Held og lykke, Shlomo.
Sergent Fallaster kommer.
Gem dig.
- Sergent Fallaster. - Hvad er det?
En besked fra sergent Beckmann.
Jeg ordnede det i går. Han skal ikke besvære mig igen.
- Er mine støvler færdige? - Ja, sir. Tag plads.
- Jeg har udvidet dem, sir. - For min kone og mit barn.
Vi har brug for hjælp. Hent Klat.
Sergent Klat?
- Hvor er Klat? - Han var der ikke.
Jeg har ikke hele dagen. Skaf to mand til at læsse af.
Nu kommer Porchek.
De førte mig ind i nordlejren. Jeg kunne ikke slippe væk.
Det går godt, men Frenzel er væk, og Beckmann kan give problemer.
Gå over i lejr 2. Leon har brug for hjælp.
Jeg kan ikke tro det. Vi dræber virkelig SS'erne!
Vi dræber dem. Det er vidunderligt. Jeg kan ikke tro det.
Udsøgt. Alene aromaen... Jeg savner ord.
Fortæl, hvordan du gør. Du er blikkenslager, ikke?
Jo, selvfølgelig. Kun en jødisk blikkenslager -
- kan lave noget så åbenbart udsøgt.
Fortæl, hvordan du gør.
- Du kan vel snakke? - Javel, sir.
Hvad er dit kristne navn? Jeg prøver bare at være venlig.
- Hvad er dit kristne navn? - Jeg har kun et jødisk navn.
Mit navn er Hershel Zuckerman. Glem aldrig det.
Vi kan ikke vente længere. Gå ind på Beckmanns kontor og dræb ham.
Kom tilbage hertil og før Kalimali og de andre russere over i lejr 1.
- Det var ikke planlagt, Chaim. - Jeg ved det. Tak.
Brug den.
Nej, lad ham bruge den her.
Held og lykke.
Jeg kommer tilbage.
- To til? - Fart på!
Sergent Beckmann...
Hvad laver I her?
Gør det, Chaim!
Vi sætter ham bag skrivebordet.
- Det gik godt. Vi har dræbt fem. - Ti i alt.
Det var bedre med tyve. Her er nogle pistoler. Leon har resten.
Godt, Kalimali.
- Hvad er der i den? - To geværer.
Der er kun to patronhylstre.
Gå ind i køkkenet. Spørg Shlomo om han har ammunition.
Vi har været meget heldige. Nogen bemærker snart noget.
- Blæs i hornet nu, Judah. - Sergent Frenzel er stadig væk.
Kommer han til mønstringen, tager vi han der. Ellers må Gud hjælpe os.
Følg mig!
Rækker med fire i hver. vi gør det hver dag.
Følg mig.
- Har du den på? - Regnede du ikke med det?
Det bliver en kold nat.
- Har du set Shlomo? - Han kommer.
Sæt kuglerne i her.
Jeg ved ikke, hvordan man bruger den.
- Går det godt? - Ja.
- Hvor længe skal vi blive her? - Indtil jeg blæser til mønstring.
- Der er mere end ti minutter endnu. - Så længe kan vi nok ikke vente.
Se, hvad der sker.
- Vi må begynde. - Nu?
Stil op i fire rækker!
Mønstring!
Alle ind på række!
Beckmann...?
Beckmann!
Hallo?
Mønstring!
Niemann og Fallaster ligger døde på skomagerværkstedet.
Stands!
Vi når aldrig hen til porten!
Hør på mig! Tiden er inde. De fleste SS'ere er døde.
Nu må enhver klare sig selv.
De overlevende må fortælle verden, hvad der er foregået her!
Gud er med jer. Lad intet stoppe jer!
Skynd jer!
Red jer selv! I er frie!
- Porten er åben! - Kom nu, Leon.
Op med jer!
Kom nu, Leon!
Dæk mig.
- Shlomo! - Er du såret?
Løb og tag Moses med. Jeg finder jer i skoven.
Løb!
Nej, Samuel! Op med dig!
Vi er næsten fremme ved skoven.
Det lykkedes over 300 fanger at Rygte ind i skoven.
Eda og Itzhak Lichtman fandt hinanden.
De overlevede. De giftede sig efter krigen og bor nu i Israel.
I Halen, tæt på andre overlevende fra Sobibor.
Toivi og to andre skjulte sig hos en bonde, som skød dem for pengene.
Med en kugle i kæben lod Toivi, som om han var død og overlevede.
Thomas "Toivi" Blatt blev gift og fik tre børn. Han bor i Californien.
Men hvert år vender han tilbage til Sobibor for at mindes sin familie.
Chaim og Selma gemte sig på en lille gård indtil befrielsen.
De har været lykkelig gift i 40 år, har to børn og bor i Connecticut.
Shlomo Szmajzner blev frihedskæmper og sloges mod nazisterne i Polen.
Man ved ikke, hvad der blev af hans bror Moses.
Shlomo rejste til Brasilien, blev gift og fik to sønner.
1 Sydamerika var han med til at finde sergent Gustav Wagner i 1978.
Brasilien kunne ikke udvise ham. Et år senere blev han stukket ihjel.
Den officielle dødsårsag var selvmord.
Kaptajn Reichleitner blev dræbt tre måneder efter Sobibor-oprøret.
Esther Terner skjulte sig for tyskerne indtil befrielsen.
Hun flyttede til USA og bor nu med sin mand i New Jersey.
Hun har vidner i mange retssager i Vesttyskland.
Blandt andet mod sergent Bauer, som døde i fængslet.
Esther og Toivi vidnede mod Frenzel, som afsoner en livstidsstraf.
Sasha og mange af hans folk nåede tilbage og kæmpede mod nazisterne.
I 1963 vidnede Sasha i en krigsforbryderretssag -
- mod 11 ukrainske vagter i Sobibor. Ti blev dømt til døden.
Sasha er i dag 77 år og bor sammen med sin kone Olga i Sovjetunionen.
Luka forsvandt i Polen. Alle forsøg på at finde hende mislykkedes.
Den skjorte, hun gav Sasha, hænger nu på et museum -
- til ære for dem der sloges og døde for frihed under Anden Verdenskrig.
Leon Feldhendler slap til Lublin i Polen og var der indtil befrielsen.
Via sit firma hjalp han mange jøder fra koncentrationslejrene.
14 måneder efter Bugten blev han dræbt, fordi han var jøde.
Den 14. oktober 1943. Sobibor.
En koncentrationslejr, hvor over 250.000 jøder blev dræbt.
Men den dag slap over 300 af de 600 fanger ud i friheden.
Det var første og sidste gang, det skete i Anden Verdenskrig.
Himmler lukkede lejren og plantede fyrretræer.
I den skov står dette monument over de døde.
Det hædrer de tapre mennesker fra Sobibor-
-som gjorde løftet "aldrig mere" til en virkelighed.
OVERLEVENDE FRA SOBIBOR, SOM LEVER I DAG: